Mäntän Kivimäen tarina
					21.2.2026

	KIVIMÄEN TORPPA JA TILA

	1700- ja 1800-lukujen vaihteesta lähtien Kivimäen torpan ja sittemmin tilan historia on kytkeytynyt osaksi Mäntän tilalla 1790-luvulla toteutettua perinnönjakoa. Jakotoimien seurauksena Kivimäen isännäksi tuli Aapo (Abraham) Markunpoika (1781-1869). Ensimmäinen torppari Aapo ei kuitenkaan Kivimäessä ollut, vaan häntä ennen torpparina oli Mikko Erkinpoika.

	KIVIMÄEN ENSIMMÄINEN TORPPARI

	Ensimmäinen torpparipariskunta oli Mikko Erkinpoika, s 12.8.1742, ja hänen puolisonsa Maria Juhontytär, s. 9.1.1740. Jotta pariskunta sai torpan Mäntän Kivimäestä, syynä oli mitä luultavimmin se, että Maria oli Mäntän talon sukua. Maria oli Mäntän talon isäntänä 1692-1707 olleen Juho Markunpoika Mäntän pojan pojan tytär. Viimeksi ennen ryhtymistään Kivimäen torpan emännäksi Maria oli ollut Keuruun Valkianiemen talon emäntänä 1761-1768. Hänen emännyytensä katkesi v. 1768, jolloin hänen puolisonsa, Valkianiemen isäntä Tuomas Valkianiemi hukkui. 

22.12.1771 Maria Juhontytär vihittiin uuteen avioliittoon Valkianiemessä renkinä olleen Mikko Erkinpojan kanssa. Pariskunta sai useita lapsia. Lapsista seitsemäs, Anna, syntyi 4.1.1782 Valkianiemessä. Kahdeksas lapsista, Mikko, syntyi 1.8.1784 Kivimäessä. Lasten syntymäaikojen perusteella on pääteltävissä, että perhe muutti Valkianiemestä Kivimäkeen mahdollisesti v. 1784. 

Keuruun kirkonkirjoissa on puutteita välillä 1773-1811. Siksi torpan perustamisen aikaa ei voi varmuudella sanoa. Kirkonkirjoihin Kivimäen torppa on merkitty ensimmäisen kerran v. 1797. 

	Kivimäen kolmen torpan perustamisen ajankohtaa on selvitelty tämän kirjoittajan laatimassa kirjoituksessa MÄNTÄN TALON JAKAANTUMINEN.

	KIVIMÄEN TORPASTA ITSENÄINEN TILA

1790-luvulla jatkettiin 30 vuotta aikaisemmin aloitettua Mäntän talon jakamista. 1.11.1796 laadittiin luovutuskirja, jolla Markku Matinpoika Mänttä (1746-1809) luovutti Mäntän tilan pojalleen Juho Markunpojalle (1770-1830). Yksi ehdoista oli, että luovutuksen saajan, Juhon, tuli luovuttaa veljelleen Aapo (Abram) Markunpojalle (1781-1869) Kivimäki. Ehtona sille, että Aapo saa Kivimäen torpan, on se, että hän menee naimisiin torpan tyttären Annan kanssa. Perusteluna tälle ehdolle luovutuskirjassa todetaan, että ”torppari on nähnyt paljon vaivaa torpan rakentamisessa ja sen viljelyssä”. (Lainhuuto Mänttä 1797)

Yhtenä syynä Kivimäen ”lupaamisessa” Aapolle oli epäilemättä myös se, että torpparin tytär Anna oli kaukaista sukua Mäntän talon isännälle. Tätä luovutusehtoa ei tosin luovutuskirjassa mainita.

22.8.1800 tehtiin sopimuskirja, jolla isonjaon päättyessä Mäntän tilan isännäksi tullut Juho Markunpoika vuoden 1796 luovutuskirjan mukaisesti luovutti Kivimäen veljelleen Aapolle. (Lainhuuto Kivimäki 1901)

	Vuoden 1800 sopimuksessa luovutukseen todetaan sisältyvän ”niin kutsuttu Kivimäen torppa” (så kallade Kivimäki torpen). Luovutus sisälsi tosiasiassa enemmän – käytännössä alueen, josta sitten tuli muodostetuksi Kivimäen tila. Asiakirjassa on määritelty luovutuksen kohteena olevan alueen rajat. Mäntän ja Kivimäen tilojen rajaksi sovittiin suora linja Mustastalahdesta Riutanahoon. ”Ilmaiseksi” Aapo ei aluetta saanut. Hänen osakseen tuli vastaisuudessa vastata kolmasosasta vanhalle Mäntän talolle (alla gamla hemmanet) kuuluvista velvoitteista.

	Kun Aapo oli v. 1800 saanut Kivimäen tilan omistukseensa, hän ei muuttanut Kivimäellä jo olleeseen torppaan välittömästi, vaan asui ensiksi kotitalossaan Mäntässä. Kirkonkirjojen vajavaisuuden vuoksi ei ole tiedossa päivämäärä, jolloin Aapo vihittiin Annan kanssa. Keuruun seurakunnan vuodet 1801-1806 käsittävään rippikirjaan on kuitenkin Anna Mikontyttären (1782-1851) kohdalle merkitty, että hänet on kuulutettu 7.9.1807. Merkinnästä voi päätellä, että pariskunta on vihitty todennäköisesti vuonna 1807.

Rippikirjoista on luettavissa, että torppari Mikko Erkinpoika asui Kivimäen torpassa kuolemaansa, vuoteen 1809 saakka. Täytettyään vuoden 1796 luovutuskirjaan sisältyvän luovutusehdon Aapo Kivimäki muutti Kivimäkeen avioiduttuaan v. 1807. Muuttaminen tapahtui ilmeisesti luontevasti. Hänhän muutti tällöin osaksi uutta perhettään.

V. 1805 lainvoimaiseksi tulleessa isossajaossa Kivimäen torpan alue jäi osaksi Mäntän tilan maita. (Isojako 1789)

	YRITYS MUODOSTAA KIVIMÄESTÄ ITSENÄINEN TILA MYÖS MAANMITTAUSTOIMITUKSELLA

	Vuoden 1800 sopimuksessa Mäntän isännän Juhon ja Kivimäen tulevan isännän kesken oli sovittu rajasta tilojen välillä. V. 1811 veljekset katsoivat tarpeelliseksi saada raja käydyksi myös maanmittaustoimituksella. (Kivimäen jako 1811)

	V. 1811 Mäntän tilan isäntä Juho Markunpoika ja Kivimäen tilan isäntä Aapo Markunpoika käynnistivät maanmittaustoimituksen, jonka tarkoituksena oli käydä virallisesti Kivimäen ja Mäntän tilojen väliset rajat sen mukaisesti, kuin ne oli määritelty 22.8.1800 allekirjoitetussa luovutuskirjassa. Tällainen maanmittaustoimitus sitten suoritettiinkin 29.10.1811 alkaen ja toimitus merkittiin maakirjaan 21.10.1812. Maanmittarina oli molempien jako-osakkaiden tuntema Carl Gust. Levan, joka oli ollut maanmittarina kymmenen vuotta aikaisemmin suoritetussa Mäntän isossajaossa. Toimituksen tuloksena tilojen väliseksi rajaksi käytiin suora linja Mustastalahdesta Riihosjärven pohjoisrannalla olevaan pieneen Rajasaareen. Keurussaari jaettiin tilojen kesken siten, että Mäntän tila sai saaresta 2/3, saaren länsiosan ja Kivimäki saaresta 1/3, saaren itäosan. Rajat on merkitty isojakokarttaan siinä yhteydessä, kun kartasta on v. 1837 valmistettu jäljennös. 

	Tilojen jaosta ei kuitenkaan v. 1812 tullut lainvoimaista. Tämä johtui siitä, että toimituksen suorittanut maanmittari ei ollut saanut kuvernöörin määräystä toimituksen suorittamiseen. Jakotoimituksessa käydyt tilojen rajat eivät siis tulleet virallisiksi. Vailla merkitystä rajat eivät olleet. Molempien tilojen omistajat pitivät niitä ”oikeina” tilanrajoina ainakin v:sta 1812 v:een 1891 saakka. Rajoilla oli merkitystä esim. tilojen metsien käytössä ja torppien perustamisessa.

	Vuosina 1811-1812 tehtyä maanmittaustoimitusta on selostettu myös tämän kirjoittajan laatimassa kirjoituksessa MÄNTÄN TALON JAKAANTUMINEN.

	TILA AAPO MARKUNPOJALTA MATTI AAPONPOJALLE

	Sukupolvenvaihdosta talon isännyydessä ennakoi 25.2.1835 päivätty kauppakirja, jolla Aapo Markunpoika yhdessä puolisonsa Anna Mikontyttären kanssa myi Kivimäen tilan heidän vanhimmalle pojalleen Matti Aaponpojalle (1809-1868). Kaupan perusteella Matti Aaponpojalle myönnettiin tilaan lainhuuto 26.9.1838. (Lainhuuto 1838)

	Tilan kauppahintana Matti Aaponjan tuli maksaa 500 riikintaaleria seteleinä. Suomen rahayksikkönä oli tuolloin (1835) ”Riksdaler Riksgälds”. Kauppahintaa ei pitänyt maksaa myyjille, vaan Matti Aaponpojan kahdeksalle sisarukselle (arfvingar).

	Kauppahinnan lisäksi Matin tuli ottaa vastatakseen vanhempiensa syytingistä. Matin tuli vuosittain luovuttaa vanhemmilleen elintarvikkeita tai huolehtia heille palveluita seuraavasti:
-	neljä tynnyriä ruista (tynnyri = n. 165 litraa) ja tynnyri ohraa
-	puolikas lehmän ruho joka toinen vuosi ja puolikas sian ruho joka toinen vuosi
-	neljännes (fjerding = ¼ tynnyriä = n. 35 litraa) suolattua kalaa
-	puoli neljännestä suolaa
-	kylvettynä kappa ( = 5.5 litraa) herneitä ja kaksi kappaa hamppua
-	pieni kaalimaa
-	yksi lämmitetty kamari sekä aitta varusteiden säilyttämistä varten
-	lehmä ja lammas lypsettäväksi
-	hevonen pitää luovuttaa kirkko- ja myllymatkoja varten
-	lisäksi pitää huolehtia joidenkin pienempien tarpeiden tyydyttämisestä

Syytinki on voimassa siihen saakka, kunnes myyjät luopuvat talon isännyydestä. Siinä tapauksessa, että toinen syytingin saajista kuolee, syytingin velvoitteet puolitetaan.

Täyteen hallintaansa Matti Aaponpoika ei tilaa saanut. Kauppakirjan mukaan myyjä Aapo Markunpoika hallitsee tilaa niin kauan kuin siihen kykenee.

Pian isännyyden saatuaan Matti Aaponpoika vihittiin 20.6.1836 Ulla (Ulrika) Aatamintytär Kurran kanssa. Ulla oli Kuorevedeltä Kurran talon tytär. Ullan kuoltua 1843 Matti Kivimäki vihittiin 8.1.1847 toiseen avioliittoon Ulla (Ulrica) Simontyttären kanssa Myös Ulla oli Kuorevedeltä torpparin tytär Hallinpenkin Heikkilästä. Ulla Simontytär joutuikin sitten Matin kuoltua v. 1868 pitämään emännyyttä talossa yksin vuoteen 1877 saakka.

TILA MATTI AAPONPOJALTA OTTO KIVIMÄELLE

	Vuodesta 1877 Kivimäen isännyys siirtyi Matti Abraminpojan ja Ulla Simontyttären pojalle Otto Kivimäelle (1849-1902). Samana vuonna 26.8.1877 Otto vihittiin Wendla Olivia Jukolan kanssa. Wendla oli talon tytär Keuruun Jukojärven kylän Jukolan talosta. (Lainhuuto 1873)

	KIVIMÄEN TILAN RAJAT MÄÄRITELLÄÄN LAILLISELLA MAANMITTAUSTOIMITUKSELLA

	Otto Kivimäen ollessa Kivimäen isäntänä 1877-1902 kiristyivät tilan suhteet Mäntän tilan omistajan kanssa. GAS oli saanut ostetuksi Mäntän tilan v.1888 ja oli saanut Mäntän tehtaat rakennetuksi hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti Mäntänkosken vesivoimaa. Kosken vesivoiman käytöstä GAS joutui 1890-luvulla riitelemään muiden maanomistajien kanssa, jotka katsoivat olevansa kosken käyttöön osallisia. Tämän tuli huomaamaan Otto Kivimäki ollessaan lautamiehenä Keuruun käräjillä. Sen Otto myös huomasi, että Kivimäen tilalla ei ollut osaa riitelyssä. Tämä ”osattomuus” johtui siitä, että Kivimäen tilaa ei ollut erotettu laillisella maanmittaustoimituksella Mäntän tilasta.

	Tässä tilanteessa suoritettiin 1894-1895 halkomistoimitus, jossa molempien tilojen tilukset erotettiin rajoilla toisistaan. Riitaisuuksien vuoksi toimitus tuli lainvoimaiseksi vasta 1905. Toimituksen lopputuloksena Kivimäen ja Mäntän tilojen välinen raja Mustastalahdesta Riihoslahdelle pysyi entisellään. Keurussaaresta Kivimäki joutui luovuttamaan Mäntän tilaan lähes koko saaren; vain saaren itäpäästä jäi kaistale Kivimäelle. (Mäntän ja Kivimäen halkominen 1894)
	
	Vuosina 1894-1895 suoritettua Mäntän ja Kivimäen tilojen ”uutta” halkomistoimitusta käsitellään yksityiskohtaisemmin tämän kirjoittajan laatimassa kirjoituksessa MÄNTÄN TALON JAKAANTUMINEN.

	TILAN ISÄNNYYS JULIUS KIVIMÄELLE

	Otto Kivimäki kuoli 17.12.1902. Talon isäntäpariskunnan viidestä lapsesta oli tuolloin vasta yksi täysikäinen. Isännän kuoltua talon emännyydestä jäi huolehtimaan yksin hänen leskensä Vendla Juhontytär. Hän joutui huolehtimaan emännyydestä pitkään kunnes talon isännyys lopulta v. 1914 siirtyi pariskunnan vanhimmalle pojalle Julius Kivimäelle, s 1888. 

	Otto Kivimäki tunsi nähtävästi viimeistään kesällä 1902 aikansa olevan päättymässä. Näin voi päätellä siitä, että 18.8.1902 on allekirjoitettu kauppakirja, jolla Otto ja Vendla Kivimäki myivät Kivimäen tilan pojilleen Julius Evert ja Hugo Ivar Kivimäelle. Tosiasiassa ei ollut kysymys kauppakirjasta sen vuoksi, että ”ostajat” eivät olleet täysikäisiä eivätkä he tietenkään ole allekirjoittaneet asiakirjaa. (Lainhuuto 1914 1)

	Kauppakirjan sijasta 18.8.1902 allekirjoitetussa asiakirjassa oli kysymys siitä, että asiakirjalla järjestettiin tilan omistajapariskunnan viidelle lapselle heidän perintöosansa heidän vanhempiensa tahdon mukaisesti. Pariskunnan lapset olivat Ines Maria, s 1878, Ilma Olivia, s 1884, Alma Helena, s 1886, Julius Evert, s 1888 ja Hugo Ivar, s 1893.

	18.8.1902 allekirjoitetulla asiakirjalla Kivimäen tilan omistus luovutettiin puoliksi veljeksille Juliukselle ja Hugolle. Veljesten tuli yhteisvastuullisesti maksaa kullekin sisarukselleen 5000 mk, yhteensä siis 15.000 mk. Ilmalle ja Almalle heidän osansa tuli maksaa rahassa v. 1913. Ineksellä oli valta itse päättää, millä tavalla hän haluaa saada osuutensa. Hänellä oli oikeus vuoden 1908 jälkeen myydä talon maalta metsää rahallista osuuttaan vastaavasti.

	Myyjäpariskunta pidätti vuoden 1902 asiakirjassa talon hallinnan itsellään samoin kuin oikeuden myydä talon metsää vuoteen 1913 saakka. 

	Vuoden 1902 asiakirjassa on määritelty yksityiskohtaiset ehdot syytingistä, joka tilan saajien piti entiselle omistajapariskunnalle antaa. Vuosittain entisten omistajien tuli saada:

-	10 hehtolitraa rukiita
-	6 hehtolitraa kauroja
-	4 hehtolitraa ohria
-	12 hehtolitraa perunoita
-	20 litraa herneitä
-	16 kiloa kahvia
-	20 kiloa sokeria
-	20 kiloa lehmän lihaa
-	20 kiloa lampaan palvattua lihaa
-	30 kiloa palvaamatonta sianlihaa
-	40 kiloa suolattuja muikkuja
-	2 kiloa villoja
-	20 kiloa siivotuita pellavia
-	1 hehtolitra suoloja
-	10 naulaa steariinikynttilöitä
-	yhdet hyvät kengät kummallekin
-	Mikonpäivästä Marianpäivään 4 litraa täysmaitoa
-	Marianpäivästä Mikonpäivään 6 litraa täysmaitoa

Asumisesta ja asumiseen liittyvistä toimista asiakirjassa on seuraavat määräykset:
-	asuinhuoneiksi myyjät pidättivät itselleen kaksi etelänpuoleista kamaria uudessa rakennuksessa; tilan omistajien on pidettävä huoneet kunnossa ja niiden lämmittämistä varten on oltava kuivat, pilkotut koivuhalot
-	ulkohuoneeksi myyjät pidättivät yhden aitan
-	myyjillä on oikeus tuvan, saunan ja pesuhuoneen käyttöön; samoin hevosen käyttöön myllymatkoilla sekä kylään ja kirkolle mennessä milloin tahansa
-	myyjien käydessä vanhaksi ja heikoksi ostajien tulee taata heidän hyvä hoitonsa ja kuoltua kunniallinen hautaus.

Siinä tapauksessa, että toinen myyjistä kuolee, sovitusta syytingistä tulee ostajien vastata puolesta. Tässä tapauksessa jälkeen jäävä saa pitää hallussaan toisen kamarin. Jälkikäteen tarkastellen voidaan todeta tämän ehdon toteutuneen pian. Kun Otto Kivimäki kuoli jo joulukuussa 1902, hänen poikansa joutuivat vastaamaan vain äitinsä syytingistä.

Myyjille asiakirjassa luvatun syytingin lisäksi siihen sisältyy määräykset myös siitä, minkälaisia oikeuksia on ostajien sisaruksilla. Asiakirjan mukaan Ines Maria saa Kivimäen maalla olevan Haapasen torpan asuinrakennuksen ja torppaa varten yhden hehtaarin peltomaata. Torpan tarpeisiin luvattiin laidunmaata yhdelle lehmälle ja oikeus tehdä tälle talviruoka. Torpan vuokraa Ineksen tulee maksaa talolle markan vuodessa. Torppa tuli sitten myöhemmin tunnetuksi nimellä Juhola.

Kun 18.8.1902 päivätty asiakirja allekirjoitettiin, talon tyttäret asuivat kotitalossaan. Näin voi päätellä siitä, että asiakirjassa luvattiin heidän saavan asua uuden rakennuksen ullakkokamarissa niin kauan kuin heillä on siihen tarvetta.

Edellä kerrotulla tavalla Julius Kivimäen omistukseen siirtyi 18.8.1902 laaditulla asiakirjalla puolet Kivimäen tilasta. 2.5.1914 tehtiin kauppakirja, jolla tilan toisen puolen omistukseensa saanut Hugo Kivimäki myi osuutensa veljelleen Juliukselle. 

Kauppaehdoista 2.5.1914 tehdyssä kauppakirjassa on sovittu seuraavaa: Kauppahinta oli 25.000 mk. Ostaja ottaa vastatakseen niistä velvoitteista, joista oli määräykset aikaisemmin v. 1902 laaditussa asiakirjassa. 

Kiinteistö siirtyi siis kauppakirjalla 2.5.1914 kokonaisuudessaan ja irtaimistoineen Julius Kivimäen omistukseen. Hugo pidätti kaupassa kuitenkin itselleen yhden tammahevosen.

2.5.1914 tehtyyn kauppaan liittyen on aikaisemmin 18.8.1902 laadittuun asiakirjaan tehty lisäys 25.2.1914. Lisäyksellä Julius ja Hugo Kivimäki ovat ilmoittaneet täysikäisiksi tultuaan hyväksyvänsä tuon v. 1902 laaditun asiakirjan ja siihen sisältyvät ehdot.

18.8.1902 laaditun asiakirjan ja 2.5.1914 allekirjoitetun kauppakirjan perusteella Julius Kivimäelle on 21.1.1914 myönnetty lainhuuto Kivimäen tilaan. (Lainhuuto 
1914 2)

Edellä on kerrottu vuosina 1894-1900 Mäntän ja Kivimäen tilojen välillä suoritetusta halkomistoimituksesta. Toimituksessa tulivat tilojen rajat virallisesti määrätyksi. Toimituksen lopputuloksena oli myös, että Kivimäen tila sai osuuden Mäntänkosken rannalla olevaan myllytonttiin. Toimitusta on selostettu tämän kirjoittajan kirjoituksessa MÄNTÄN TALON JAKAANTUMINEN.

	KIVIMÄKI MYY KOSKIOSUUTENSA GAS:LLE

	Kiinteistöjä koskevat erimielisyydet Mäntän tilan omistajan GAS:n ja Kivimäen kesken eivät olleet päättyneet v. 1905 lainvoimaiseksi tulleeseen edellä mainittuun jakotoimitukseen. Omistajien välejä hiersi edelleen Mäntänkosken rannalla oleva Kivimäen myllytontti ja sillä oleva saha. Mäntän tila oli v. 1902 siirtynyt samana vuonna perustetun G.A.Serlachius Oy:n omistukseen. GAS:lla oli tehtaan laajentamissuunnitelmien takia kipeä tarve saada tontti omistukseensa. 

	Neuvottelujen hitaaseen etenemiseen GAS:n ja Kivimäen tilan omistajien välillä on epäilemättä ollut vaikutusta myös tilan omistuksen siirtyminen v. 1902 kuolleen Otto Kivimäen perillisille. Muodollisesti tilan saivat v. 1902 omistukseensa Oton pojat Julius (1888-1948) ja Hugo (1893-1969). Molemmat olivat aluksi alaikäisiä. Vasta v. 1914 tehdyllä kaupalla tilan isännäksi tuli yksin Julius Kivimäki.

Neuvottelut Kivimäen tilan osuudesta Mäntänkoskeen päätyivät lopulta 2.2.1916 tehtyyn kauppaan, jolla Julius Kivimäki myi Kivimäen tilan osuuden myllytontista ja samalla koko tilan osuuden Mäntänkoskeen G.A.Serlachius Oy:lle. Kauppahintana Kivimäki sai yhtiöltä 26.500 mk (nykyrahaksi muunnettuna 80.000 €). Kauppahinnan lisäksi Kivimäen tilalle tuli taatuksi vapaa jauhattamisoikeus Mäntän myllyssä. (Kauppakirja 1916)

	Tehdyn kaupan ansiosta Kivimäen tilan osuus Mäntänkoskeen siirtyi siis GAS:lle. Sen lisäksi kaupassa GAS katsoi edukseen kaksi kauppaehtoa. Toisen mukaan Kivimäki luopuu Keuruun käräjillä vireillä olevasta riita-asiasta, jossa kysymyksessä on vuokran maksaminen, Mäntänkoskessa olevan padon purkaminen ja myllyoikeuden käyttäminen. Lisäksi Kivimäki sitoutuu peruuttamaan senaattiin tekemänsä valituksen, jossa on kysymys Keurusselän vedenpinnan ja patolaitosten järjestämisestä.

	Mäntän ja Kivimäen tilojen yhteisen myllytontin tarina päättyi syksyllä 1917 aloitettuun maanmittaustoimitukseen. Toimituksessa pidettiin kaksi kokousta: 15.10.1917 ja 21.6.1919. Toimituksessa todettiin, että G.A.Serlachius Oy omistaa myllytontin kokonaan ja se rajoittuu Mäntän tilaan, jonka GAS myös omistaa. Toimituksen lopputuloksena myllytontti liitettiin Mäntän tilaan ja samalla Kivimäen tilan osuuden Mäntänkoskeen todettiin siirtyneen GAS:n omistukseen. (Maanmittaustoimitus 1919)

	Mäntänkosken mylly jatkoi ilmeisesti toimintaansa vielä muutaman vuoden. Uuden kivirakenteisen myllyn GAS rakensi 1920-1922 Keurusselän rannalla olevalle alueelle, josta ryhdyttiin käyttämään nimeä Myllyranta. Kivimäen oikeus vapaaseen jauhattamiseen jatkui tässä myllyssä. Myllyn rakennus on edelleen olemassa, mutta myllyn toiminta siinä on päättynyt v. 1983.

	KIVIMÄEN TORPPARI JA ISÄNNÄT
	
1784 – 1807	torppari Mikko Erkinpoika, s 1742, k 1809
puoliso Maria Juhontytär, s 1740, k 1819
	
Kivimäen torpasta muodostuu Kivimäen tila v. 1800.
	
1807 – 1835	talon isäntä Aapo Markunpoika Mänttä, s 1781, k 1869
Mäntän talon isännän Markku Mäntän (1746-1809) poika
puoliso Anna Mikontytär, s 1782, k 1851
ensimmäisen torpparin tytär
	
1835 – 1868	talon isäntä Matti Aaponpoika Kivimäki, s 1809, k 1868
edellisen isännän poika
1.	puoliso Ulla Aatamintytär Kurra, s 1815, k 1843
2.	puoliso Ulla Lovisa Simontytär, s 1820, k 1888
	
1868 – 1877	talon emäntä Ulla Simontytär Kivimäki, s 1820, k 1888
Matti Aaponpojan leski
	
1877 – 1902	talon isäntä Otto Matinpoika Kivimäki, s 1849, k 1902
edellisen isännän poika
puoliso Wendla Juhontytär Jukola, s 1855, k 1922
	
1902 – 1913	talon emäntä Vendla Juhontytär Kivimäki, s 1855, k 1922
Otto Matinpojan leski
	
1914 -	talon isäntä Julius Evert Kivimäki, s 1888, k 1948
talon entisen omistajaparin Otto ja Vendla Kivimäen poika

Kivimäen tilan historia liittyy kiinteästi Mäntän talon jakaantumiseen. Siitä syystä edellä oleva kertomus tilan historiasta on osin puutteellinen. Kertomusta täydentäviä tietoja on löydettävissä tämän kirjoittajan laatimasta kirjoituksesta Mäntän talon jakaantuminen. Samasta syystä alla oleva lähdeluettelo on osittain vajaa. Mäntän ja Kivimäen historiat liittyvät toisiinsa erityisesti seuraavissa yhteyksissä:
-	Kivimäen tilan itsenäistyminen Mäntän tilasta v:n 1800 tienoilla
-	Kivimäen tilan erottaminen virallisesti Mäntän tilasta halkomistoimituksessa 1894-1900
-	kiistely Kivimäen tilan osuudesta Mäntänkoskeen 1890-luvulla

	Markku Pohja

LÄHTEET

	Muutamien lähteiden yhteydessä mainittu lyhennys KA tarkoittaa kansallisarkistoa ja lyhennys MMH maanmittauslaitoksen keskusarkistoa.

Keuruun syyskäräjien pöytäkirja 3.10.1797 § 8. Käräjillä on myönnetty Johan Markusson Mäntälle lainhuuto Mäntän tilaan. Pöytäkirjaan sisältyy kauppakirja 1.11.1796, jolla Markus Matinpoika yhdessä vaimonsa Hedvig Heikintyttären kanssa on myynyt tilan Johan Markussonille. (Lainhuuto Mänttä 1797)

Keuruun syyskäräjien pöytäkirja 1.12.1801 § 8. Käräjillä on myönnetty Abraham Markussonille lainhuuto 1/3-suuruiseen osaan Mäntän tilasta (Kivimäki). Pöytäkirjaan sisältyy sopimus, jonka mukaan Abraham Markusson on veljensä Johan Markussonin kanssa 22.8.1800 sopinut Kivimäen torpan luovutuksesta Abrahamille. (Lainhuuto Kivimäki 1801)

Isojako Mäntän jakokunnassa 1789-1804. Kansallisarkistossa säilytettävä aineisto: mm. kartta ja jakokirja. KA E51a. (Isojako 1789)

Maanmittari Carl Gust. Levanin johdolla 29.10.1811-21.10.1812 suoritettu jakotoimitus, jossa Kivimäen tila erotettiin Mäntän tilasta Johan Mäntzän ja Abraham Kivimäen kesken 22.8.1800 tehdyn sopimuksen perusteella. (Kivimäen jako 1811)

Lainhuutopäätös 26.9.1838 § 103 Mäntän tilaan 1/9 manttaalia. Pöytäkirjaan sisältyy 25.2.1835 päivätty kauppakirja, jolla Abraham Markusson Mänttä ja Anna Mikckelsdotter Mänttä ovat myyneet Kivimäen tilan Matts Abrahamsson Mäntälle. (Lainhuuto 1838)

Lainhuutopäätös 6.3.1873 § 3 Mäntän tilaan 1/9 manttaalia Otto Matinpoika Kivimäelle. Pöytäkirjaan sisältyy kolme kauppakirjaa osoitukseksi Otto Kivimäen omistusoikeudesta: 5.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Henrik Anttila on myynyt Otto Kivimäen alaikäisten sisarusten holhoojana heidän osuutensa; 3.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Juho Matinpoika Uotila on myynyt osuutensa ja 3.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Juho ja Amanda Leppäjärvi ovat myyneet Amandan osuuden. (Lainhuuto 1873)

Lainhuutopäätös 6.3.1873 § 3 Mäntän tilaan 1/9 manttaalia Otto Matinpoika Kivimäelle. Pöytäkirjaan sisältyy kolme kauppakirjaa osoitukseksi Otto Kivimäen omistusoikeudesta: 5.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Henrik Anttila on myynyt Otto Kivimäen alaikäisten sisarusten holhoojana heidän osuutensa; 3.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Juho Matinpoika Uotila on myynyt osuutensa ja 3.2.1873 päivätty kauppakirja, jolla Juho ja Amanda Leppäjärvi ovat myyneet Amandan osuuden. (Lainhuuto 1873)

x) 	Halkomistoimitus Mäntän ja Kivimäen tilojen välillä 1894-1900 (-1905). (Mäntän ja Kivimäen halkominen 1894)

Mäntän ja Kivimäen tilojen välillä 1894-1895 suoritetun halkomistoimituksen asiakirjoihin sisältyvät seuraavat asiakirjat:
-	30.9-2.10.1891 suoritettu arvioimistoimitus Kivimäen tilan erottamismahdollisuudesta Mäntän tilasta. (Arvio 1891)
-	Keuruun kihlakunnanoikeuden pöytäkirjat käräjillä 26.2.1892 § 323 ja 20.4.1892 § 6. (Käräjät 1892)
-	Keuruun kihlakunnanoikeuden pöytäkirjat käräjillä 12.10.1893 § 20 ja 9.11.1893 § 358 (Käräjät 1893)
-	Vaasan läänin kuvernöörin päätös 2.2.1857 luvan myöntämisestä Gustaf Hobinin sahan perustamiseen (Kuvernööri 1)
-	Vaasan läänin kuvernöörin päätös 30.3.1857 luvan myöntämisestä Gustaf Hobinin tullimyllyn pitämiseen (Kuvernööri 2)
-	Keuruun pitäjän maanjako-oikeuden 10.7.1895 pitämän istunnon pöytäkirja. (Maanjako-oikeus 1895)
-	Senaatin oikeusosaston tuomio 3.10.1899 Mäntän ja Kivimäen tilojen välillä 1894-1895 suoritetun halkomistoimituksen hyväksymisestä. (Senaatti 1899)

Lainhuutopäätös 21.10.1914 § 74 Kivimäen tilaan 1/9 manttaalia. Pöytäkirjaan sisältyy 18.8.1902 päivätty kauppakirja, jolla Vendla ja Otto Kivimäki ovat myyneet Kivimäen tilan pojilleen Julius ja Hugo Kivimäelle. (Lainhuuto 1914 1)

Lainhuutopäätös 21.10.1914 § 75 Kivimäen tilaan 1/18 manttaalia. Pöytäkirjaan sisältyy 2.5.1914 päivätty kauppakirja, jolla Hugo Kivimäki on myynyt tilasta omistamansa osuuden Julius Kivimäelle. (Lainhuuto 1914 2)

Kauppakirja 2.2.1916, jolla Julius Kivimäki on myynyt G.A.Serlachius Oy:lle Kivimäen tilan osuuden Mäntänkosken vesivoimaan ja tilalle kuuluvan osuuden yhteiseen myllytonttiin. (Kauppakirja 1916)

Vuosina 1916-1919 suoritettu maanmittaustoimitus, jossa Kivimäen tilalle kuulunut osuus Mäntänkoskeen ja osuus yhteisestä myllytontista yhdistettiin G.A.Serlachius Oy:n omistamaan Mäntän tilaan. (Maanmittaustoimitus 1919)

x) 	Halkomistoimitus Mäntän ja Kivimäen tilojen välillä 1894-1900 (-1905). Kopio halkomistoimituksen pöytäkirjasta ja useista toimituksen liitteistä on Mänttä-Vilppulan kaupungin maankäytön arkistossa. Kopio käsittää 86 sivua. Toimituksen alkuperäiset asiakirjat ovat maanmittauslaitoksen keskusarkistossa, säilytystunnus MMH, Vilppula 5:146.